Novinářské šméčko
Když média neplní svou funkci, politici divočí.
Pozorně sleduji dění na Slovensku a dávám si ho do souvislostí i s ohledem na dění v České republice. Příčiny atentátu na demokraticky zvoleného politika se dají jasně rozklíčovat. A stejné tendence vidíme i u nás.
Sleduju i různé debaty před eurovolbami a nejde přehlédnout zaujatost novinářů a komentátorů. Hodnotí debaty politiků bez toho, že by si všímali moderátorský aktivismus, který různé debaty a hodnocení politických stran ovlivňuje. Po debatě „Turka s Nerudovou“, která byla jistě ostře sledovaná, se nikdo nezamyslel nad chováním moderátorky, která debatu jako takovou zásadně ovlivňovala svým přístupem.
Výsledkem aktivismu novinářů je, že politici mohou beztrestně lhát a manipulovat. Nikdo je nevolá k odpovědnosti. Až bolestně patrné to bylo při sledování superdebaty premiéra Fialy s bývalým premiérem Babišem. Současný premiér s lehkostí rozhazoval fráze a ideologická hesla, vykresloval situaci v České republice zcela v rozporu s realitou. Je tak zvyklý hovořit, nikdo ho k odpovědnosti nevolá. Nikdo v mainstreamu jeho tvrzení nerozporuje a opozice a alternativní média jsou pro něho dezoláti, tak co by se jejich kritikou zabýval. Ostatně politici pětikoalice mají v médiích vždy nerušený prostor šířit své jedovaté sliny. Odbíhají od tématu, realitu si dost přikrášlují, oponenty nechutně nálepkují.
Moderátoři k takovému jednání mlčí, nechají proponenty pětikoalice nerušeně hovořit a oni tak vedle věčně přerušovaných debatních protivníků vypadají jako rozvážní a klidní. Je to tak neskonale nespravedlivé a zcela to narušuje objektivní pohled občana na dění ve společnosti. A kdyby jen to, bohužel takové vedení debat prohlubuje rozpory a legitimizuje fanatickou nenávist. A jak to dopadlo na Slovensku, je známé.
Bohužel ani něco tak odporného jako politický atentát v přístupu novinářů nic nezměnil. Ani na Slovensku, ani u nás. Jedou stále ve stejných kolejích. Včerejší debata komentátorů po superdebatě mě jen utvrdila v tom, že změna není možná přirozeným způsobem. Média asi budou muset totálně zkrachovat, aby jim došlo, jak svým přístupem vzdalují mediální obraz od skutečné reality, kterou si denně zažívá občan, jejich divák nebo čtenář. Je tak smutné, když se radujeme z malých pokroků, když občas v mainstreamu zazní něco objektivního nebo pravdivého. Ale nic to nemění na tom, když jakože „hlavní mediální komentátoři“ po superdebatě chválí premiéra Fialu za jeho vystupování. Kde tito komentátoři žijí? Co ví o názorech lidí? Jak jsou schopni analyzovat dění a chápat souvislosti?
Dnes nelze dělat politiku tak, abyste byl ve smíru s médii. Protože byste musel lhát a lézt jim servilně do zadku. Vládní koalice na Slovensku to už zdá se pochopila. Reakce médií na atentát je doufám v jejich přístupu utvrdí. Nejvíc odporný je výrok předsedy Progresivního Slovenska, který první Ficovo veřejné vyjádření po atentátu vnímal jako zklamání. Fico se podle Šimečky nijak nepoučil. Proboha to jako měl změnit svou politiku tak, aby atentátník byl spokojen? Mladý předseda protěžované opoziční strany znovu ukázal, jak jsou pro něho demokratické principy nedůležité a jak je vlastně ani nechápe. A protože média jeho vyjádření přebírají bez náležitého komentáře, usvědčují se ze stejného nepochopení i oni.
S tím nejde bojovat, nejde to ani dokola vysvětlovat a snažit se dojít s takto nechápavými médii ke smíru. Jediná cesta je, nedělat si z jejich překrucování a aktivismu těžkou hlavu, nesnažit se před nimi obhajovat (jak se o to ve sledované debatě pokoušel pan Turek), nedožadovat se respektu za aktivistické činy (jako to dělá ANO za svou podporu Ukrajiny a veřejně deklarovanou rusofobii). Holt do médií se musí chodit nikoliv s grafy a s daty, ale po absolvování mediálních tréninků na téma „jak uspět v debatě s psychopatem“, „jak se nenechat vyprovokovat k obhajobě marginálií“, „jak si nedělat nic z nálepkování a z nefér osobních útoků“, „jak si odpovídat na co chci“ nebo „jak si vzít slovo, abych u toho nevypadal jako debil“.
Další důležitou cestou je systematické oslabování mainstreamových médií tím, že opozice bude podporovat nejprofesionálněji vedená média alternativní. A po vítězství ve volbách je nutné začít dělat pořádek s médii veřejnoprávními. Bez toho se nikdy nikam neposuneme. Možná je dobrá i slovenská cesta, kdy politici vládní koalice přestali do těch nejhorších debatních programů chodit. Kdo se pak na ně bude dívat? Slovenská média pod tlakem začala měnit dramaturgii a k některým změnám konečně přistupují. Jinak řečeno – majitelé si začínají svá média brát zpátky z rukou aktivistických novinářů.
U nás je ale ticho po pěšině, a ještě dlouho bude…